Otrokům stačí posunky, stejně jako jiným soumarům.
Vaše Ctihodnosti...
Zastupuji zájmy seňora Ruize a Montese.
- Pamatuji se. - Mám kupní smlouvu,
vydanou v Havaně, která se vztahuje na tyto otroky.
To si také pamatuji.
Stojí na ní, kromě částek zaplacených za každého, také jejich jména.
José, Bernardo... Paco a tak dále.
Jménem svých klientů tento dokument nyní předkládám soudu.
Pane Baldwine, předložil jste značné množství - řečeno vlídně -
nepřímých indicií.
Máte také nějakou konkrétní dokumentaci,
která by vyvracela tento důkaz
a dodala tak přesvědčivosti vašim tvrzením?
Mohl bych si něco vyrobit stejně snadno, jako oni, Vaše Ctihodnosti.
Říkáte tedy vlastně, že nemáte.
Je tomu tak?
Mám je.
To mě bohužel nepřesvědčilo.
Vedl jste si docela dobře.
Myslíte?
Mnohem lépe, než jsem očekával, abych byl upřímný.
Asi vám musím poděkovat.
Chvíli jsem se obával, že jste možná zapomněl,
- že je to případ jako každý jiný. - S tím si nemusíte dělat starosti.
To je dobře.
Dobrý den, Cinque. Jmenuju se Roger Baldwin.
Budu vaším právním zástupcem.
Ano. Děkuju.
Dejme se do toho.
Musím prokázat, odkud jste.
Chcete jim ukázat, odkud jsme.
Jak mi to jen řeknete?
Jak bych vám vysvětlil, odkud jsme přišli?
- Mluvte. - Promiňte, nejdříve vy.
Tady. Odtud jsem já.
Tady. Tohle.
Tohle všechno. Tohle všechno je...
- je... moje vlast. - To je tady.
Tady.
Kuba. Kuba je ostrov.
Amistad. Tady jste... tady jste...
tady byli všichni... zabiti.
Tady. Kuba, Amistad.
Takže, Kuba... Je to vaše vlast? Asi ne.
Ale... S dovolením.
Afrika.
To je vaše vlast, že ano?
Tohle... je... vaše vlast.
Ano?
Připluli jste... až z téhle dálky...
tady... odsud.
Takhle... daleko jsem cestoval.
Postarejte se o balast, dopravu!
Vrhněte se na to, hoši.
Tohle je soudní povolení k prohledání lodi.
- Co chtěli? - Na loď.
Řekl jsem jim, že musí mít něco takového... ale aby to bylo pravé.
Vy nejdete?
Světlo!
Zapalte tu lampu, pane Baldwine.
Snažím se.
Pane Joadsone!
Podívejte.
Jste v pořákdu?
Ano.
Tyhle dokumenty - požádám vás, abyste si je prohlédli -
jsou části seznamu lodního nákladu, který jsem včera našel na Amistadu.
Na první pohled by se mohlo zdát, že svědčí ve prospěch obžaloby.
Vidíte, že vypočítává náklad.
Má jasně španělská jména, která, jak pánové Ruiz a Montes tvrdí,
představují mé klienty...
a jsou načmárána do okrajů.
Jenže tohle vůbec není inventář lodního nákladu Amistadu. Podívejte.
Tohle je část inventáře nákladu jednoho portugalského plavidla,
nechvalně proslulé zaoceánské otrokářské lodi Tecora.
Tecora.
Přivedu vám svědků, kolik chcete, pane Holabirde...
Tecora!
Jejich klienti obchodují především se zbožím z pobřeží západní Afriky.
Pobřeží slonoviny, Sierra Leone.
Vím, co si teď myslíte.
Sierra Leone je protektorátem britské koruny.
Otrokářství tam bylo zakázáno.
Jeho největší přístav byl přejmenován na "Freetown", svobodné město.
Jak tedy může být portugalská Tecora...
zapletena do obchodu s otroky v těchto vodách?
Řeknu vám to. Jedním slovem...
Nezákonně.
Všechno, co tihle muži řeknou, je zcela bezvýznamné...
protože tohle je důkaz, že lžou.
Putování mých klientů nezačalo v Havaně,
jak oni stále důrazněji tvrdí.
Ne, cesta mých klientů...
začala mnohem, mnohem dál.
Podcenil jsem vás, pane!
Opravdu!
- Měl bych to brát jako kompliment. - To byste skutečně měl, pane.
Teď už si nedovedu představit, že by kauza skončila nepříznivě...
Krvácím?
Nic tam nemáte.
Čím jsem si to vysloužil?
Ujal jste se případu, pane Baldwine.
Ujal jste se případu, pane.
Měl bych to brát jako kompliment.
"Jak možná tušíte...
"Přeji si, abyste jednal urychleně...
"než se tato záležitost stane břemenem pro obě naše země."
Eh, "velké země."
"Naše velké země.
"Úkolem velkých zemí je konec konců obchodovat."
"Otrokářství je v Novém světě oporou našeho obchodu.
"Bez něj by naše přátelství a výborné obchodní styky by..."
- Eh, "byly ohroženy." - "Byly ohroženy.
"Bez něj by nám mohlo být upřeno ono vrcholné potěšení
"pomáhat vám ve vzpouře proti Britům.
"Jako otrokářské země musíme stát pevně pospolu.
"Promlouvat humánním jazykem k masám našich občanů,
"avšak pevně svírat moc, která je ochraňuje.
"Tato moc je samozřejmě jejich bohatstvím.
"Ti Afričané nesmí být osvobozeni.
"S nejupřímnějším obdivem, Vaše
"Isabela Druhá, královna všeho Španělska."
Neskloním se před vůlí nějaké pubertální královny.
Zapomeňte na ně. Nejsou důležití.
- Předpubertální. - Musíte se zabývat tím,
co tato záležitost znamená tady, ne někde za oceánem.
Tak mi někdo řekněte, co znamená!
Ledere, vy sám jste řekl, že je bezvýznamná.
Jenže teď už ne.
- Navštívil mě John Calhoun. - Můj Bože.
Aby mi vysvětlil, proč má tato kauza mnohem větší...
- mnohem symboličtější význam, jak řekl doslova - pro Jih než pro Sever.
Budou-li ti Afričané popraveni,
abolicionisté toho dokonale využijí.
Určitě získají další stoupence.
Jestli ovšem na druhé straně budou osvobozeni...
pak, říká Calhoun, se jižní státy proti vám tak pevně spojí,
že na své znovuzvolení můžete zapomenout.
- Kvůli tomuhle? - To ještě není to nejhorší.
Není? Co horšího ještě může být?
Calhoun se domnívá, a já si nejsem jist, že nesouhlasím,
že se tak všichni ocitneme o velký krok blíž občanské válce.
- To si myslí? - Ano, pane prezidente.
Ale ještě není vše ztraceno.
Porota je podle všeho osvobodí, ale poroty se dají rozpustit.
Opravdu?
Domnívám se však, že musíme jít ještě dál a odvolat soudce.
Dá se to udělat?
Mohli bychom ho přesvědčit, aby z nějakého důvodu případ odmítl.
Za tímto účelem
jsem si dovolil prozkoumat možnosti jeho náhrady.
Nalezl jsem někoho, o kom jsem silně přesvědčen, že je lepší.
Je mladý, což znamená, že má svou kariéru před sebou, nikoli za sebou,
a ještě nepocítil nutkání
k velkolepým závěrečným gestům kvůli budoucím generacím.
A je monumentálně rozkolísaný,
zvláště pokud jde o jeho katolický původ.
- On je katolík? - Jeho dědeček byl katolík,
což se mladý pan Coglin snažil celou dobu zatajit.
Pane prezidente, soudce Coglin.
Pane soudče, těší mě, že vás poznávám. Díky, že jste přišel.
Četl jsem v novinách...
o té pokračující peripetii s tím, eh, Amistadem.
V dobrých novinách.
V dobrých novinách. Ano, pane.
Ano. Je to smůla, ta nejnovější kapitola, která se právě rozvíjí.
Co dělat teď, že?
A proto jsem právě přišel sem, abych využil vás, pane.
O žádné využití nejde... opravdu.
Tak.
Jak to ten, eh...
Jak to ten mladý právník přijal?
Věcně, pane. Věcně.
Potíž je v tom, pane, že udělal všechno správně.
- Případ úspěšně obhájil. - Ano?
Ó ano, pane. Překvapivě, ale ano.
Hmm. Dobrá.
Inu, bude to tedy muset předvést ještě jednou.
Ale jak tomu většinou bývá, podruhé by to mělo být snadnější.
Obávám se ovšem, že teď už nezáleží na tom, co udělá, pane.
Proslýchá se, že našeho nového soudce vybral osobně Van Buren.
Ne!
Je mi trapné přiznat, že jsem se mylně domníval...
že naše výkonná a naše soudní moc jsou na sobě nezávislé.
O nic víc než tyhle, pane Joadsone.
O nic víc než tyhle.
- Tak teď to víte. - Ano.
- Pane? - Co?
Pane prezidente, kdybyste ten případ projednával vy...
Ale já to nejsem. A děkuju Bohu, že ne.
- Ale kdyby přece jen, pane. - No?
Co byste udělal?
Když jsem byl ještě právníkem...
to už je dávno, mladý muži,
uvědomil jsem si po mnoha pokusech a omylech...
že v soudní síni...
vyhrává ten, kdo přijde s nejlepším příběhem.
Zcela neprávnickým způsobem vám tuto moudrost předávám zdarma.
Jsem vděčen za čas, který jste mi věnoval, pane.
Jaký je, mimochodem, ten jejich příběh?
- Co prosím? - Jaký je jejich příběh?
No, že jsou, hm...
ze Západní Afriky.
Ne. Ptám se na jejich příběh.
Pane Joadsone, vy jste původně odkud?
Z Georgie, pane.
- Z Georgie. - Ano, pane.
Vystihuje to, co jste zač?
Muž z Georgie? To je váš příběh?
Ne. Jste bývalý otrok...
který se rozhodl věnovat svůj život zrušení otroctví
a při tom je nucen překonávat, jak se domnívám, veliké těžkosti.
To je váš příběh, ne?
Vy a tento mladý tak zvaný právník
jste dokázali, že víte, co jsou zač.
Jsou to Afričané. Blahopřeju.
Nevíte ale, a ani trochu jste se neobtěžovali zjistit,
kdo jsou tihle lidé.
Je to tak?
Sedm.
Osm.
Číslo devět...
a deset.
Tak co, pane Baldwine?
Počítal byste prosím od jedné do desíti?
Jedna až deset v jazyce Mende.
- Jedna. - Ta.
- Dvě. - Fele.
- Tři. - Sawa.
- Čtyři. - Naní.
- Správně. Pět. - Lorlu.
Čerstvé ovoce! Rovnou z Karibiku!
- Co se tu stalo? - Jeden z nich v noci zemřel.
Pokusili jsme se tělo odvézt, abychom ho mohli pohřbít.
Co chtějí? Chtějí s ním dál žít?
Chtějí ho pohřbít.
Musí ho pohřbít podle svých zvyklostí poro.
Jinak je bude jeho duch strašit.
Na vašem místě, kdybych to tu řídil,
odložil bych pro jednou protokol a nechal je, ať ho pohřbí.
Pomýšlel jsem na totéž.
Jmenuju se Kai Nyagua... a James Covey.
Mluvím jazykem Mende a anglicky, jeho jazykem.
Vy a on budete spolu mluvit mým prostřednictvím.
- Ty šaty? - A ty jména.
Britské námořnictvo mě zachránilo z otrokářské lodi.
Nevrátil jsem se.
Objevil se problém.
Soudce, kterého jsme měli a který byl podle mého přesvědčen,
že byste měli být propuštěni, byl odvolán.
Projednáním případu byl teď pověřen nový soudce,
tentokrát bez poroty.
Jak je to možné? Náčelník nemůže být odvolán.
Nedokážu to vysvětlit tak, abys tomu rozuměl, Cinque.
Ostatně, nerozumím tomu sám. Vím jen, že se to stalo.
Nejsem velký řečník nebo rádce, Cinque.
Ve své profesi moc neznamenám.
Nevím, jestli sám dokážu přesvědčit nového soudce, aby vás osvobodil.
Potřebuju tvou pomoc.
Až půjdeme k soudu, potřebuju, abys mluvil.
Nejsem žádný rádce.
Nemůžu mluvit za ostatní.
Cinque, ostatní říkají, že můžeš.
Říkají, že ty jsi tady velký muž.
Nejsem.
Co jsem to slyšel o nějakém lvu?
Říkají, že jsi sám - sám, Cinque -
zabil nejděsivější zvíře, které kdy kdo viděl.
Copak to není pravda?
Roztrhalo několik lidí.
Dokonce některé naše lovce.
Všichni, včetně mě, měli strach.
Odpočíval jsem se svou rodinou...
když se najednou objevilo.
Jak šlo po mně...
sebral jsem velký kámen a hodil jím.
A nějakým zázrakem jsem ho zasáhl.
Neví, jak ho to zabilo, ale bylo po něm.
Kámen.
Všichni ve vesnici mi projevovali vděk.
Vážili si mě.
Zacházeli se mnou, jako bych byl princ.
Dali mi prvotřídní venkovské sukno.
Všechny věci, které mi dali, jsem si vzal.
Ale věděl jsem, že si to nezasloužím.
Protože když jsem hodil kamenem po tom zvířeti... kdybych ho minul...
Říká, že by se tu teď nesnažil tyhle věci vysvětlovat.
Byl by mrtvý.
Rozumíte?
Já nejsem velký muž.
Jen mám štěstí.
Mohl bych s tebou souhlasit, Cinque, jenže ty na něco zapomínáš.
Na toho druhého lva.
Na Amistad, Cinque. Na vzpouru.
To byla také náhoda? Sotva.
To nebylo hrdinství.
Každý by udělal totéž, aby se mohl vrátit k rodině.
Vy sám byste to udělal.
Říkali, že by to mohlo být tvoje.
Moje manželka mi to dala.
Abych byl v bezpečí.
Cinque...
Potřebuju, abys mi řekl, jak jste se sem dostali.
Praštím tě znovu do hlavy, když budeš mluvit.
Rozdělím se o zisk ze své sklizně. Dám...
Otrokářská pevnost Lomboko
Tenhle je nemocný, nic mu nedávej!
Téhle!
Téhle ne!
Téhle!
Havana, Kuba
Chtěl jsem zabít i je.
Přesvědčili totiž některé z nás, že nás vezmou zpátky domů.
Děkuji, pane.
Pane Holabirde.
To je slušný příběh.
Intriky, únos,
odvaha za podmínek nevýslovného utrpení.
To vše má být pravda. Dobrá. Teď řekněte, jestli je pravda i tohle.
Některé kmeny v Africe po celé stovky - možná tisíce - Iet
vlastnily otroky.
Překládejte.
Ano.
Za jakých okolností bylo možné stát se otrokem mezi Mendy,
k nimž podle vašeho tvrzení patříte?
Přeložte to.
Války, dluhy.
Ó, už chápu. A kolik mužů má dluh u vás?
Myslím, že nechápete.
Pan Holabird se pokouší zastrašit mé kolegy.
V jazyce Mende se slovo "otrok" blíží spíše významu "pracovník".
Vlastní tito pracovníci půdu, na níž pracují? Dostávají mzdu?
Mohou pro vás tito pracovníci přestat pracovat, když se rozhodnou?
Klade otázky překladateli!
Překladatel odpovídá místo svědka.
- Svědkovi se odepírá příležitost! - Pane Baldwine!
Dobrá, pane Baldwine! Otroctví, nevolnictví.
Ať tomu říkají, jak chtějí, jde o stejný pojem.
Ten pojem je mu znám.
Když se na to podíváte zblízka, jde jenom o peníze, že?
Otroci, výroba, peníze. Chci říci, v tom je celý smysl.
Ať je to tady nebo tam. Ale něco mě mate.
Vaši lidé taky běžně masakrují své otroky
způsobem, který jste nám tu teď tak barvitě popsal?
Ovšem že ne. Jaký by to mělo smysl?
Zabíjet vlastní otroky je jako pálit vlastní dům nebo chatrč,
že ano?
Jak ten paradox vysvětlíte?
Nechápu, co tím myslíte.
Ale chápete. Stejně jako všichni přítomní.
Chování, které připisujete svým trýznitelům - svým obětem -
a tudíž všechny ostatní aspekty vaší výpovědi -
nedávají smysl.
Dokonce ani vám ne.
Ale děkuji vám. Jako všechna díla fantazie to bylo zábavné.
Nic víc.
Kapitáne Fitzgeralde,
jaké povinnosti jste plnil v námořnictvu Jejího Veličenstva?
Hlídkovat podél Pobřeží slonoviny a pátrat po otrokářských lodích.
Proč?
Protože britské zákony otrokářství zakazují, pane.
Přesto není únos mužů z britského protektorátu Sierra Leone
a jejich nezákonný transport, jak to popsal Cinque,
- nic neslýchaného, že? - Bohužel ani nic neobvyklého.
Působí podle vás něco z jeho líčení celého utrpení věrohodně?
Jeho popis otrokářské pevnosti, ten určitě.
Takové místo existuje.
Vy jste ho viděl?
Ne, pane. Nepodařilo se nám zjistit, kde se nachází,
ale máme přesvědčivé důkazy, že se jedná o skutečnost.
Jaké důkazy konkrétně? Pověsti?
Zprávy.
Máte na mysli "zprávy" toho druhu, o jaký se s námi dnes podělil Cinque?
Její existence, pane, byla hlášena.
Cinque popisuje chladnokrevnou vraždu
mnoha lidí, kteří se plavili na palubě Tecory.
Pan Holabird v tom vidí paradox. Vy také, pane?
Otrokáři často, když jsou přistiženi nebo se toho obávají,
jednoduše hodí všechny své vězně přes palubu
a zbaví se tak důkazů svého zločinu.
- Oni utopí stovky lidí? - Ano.
Nedovedu si představit, že by to mohlo být výnosné podnikání,
nejdříve si dát práci a shromáždit ty muže a pak je hodit přes palubu.
Ne, je to velmi výnosné.
Kdybychom tak mohli Cinqueovu výpověď ověřit...
pomocí nějakých důkazů.
Ten seznam.
Tohle? Z Tecory?
Když se podíváte, je tam zápis z 10. května,
který opravuje počet otroků na palubě a snižuje ho o 50.
Co to znamená?
Když to porovnáte se Cinqueovým svědectvím,
řekl bych, že se to dá vyložit takto:
Posádka značně podcenila
množství potravin potřebných na plavbu
a vyřešila to tím, že hodila 50 lidí přes palubu.
Dívám se na ten inventář, kapitáne,
a musím s politováním říci, že se tu nikde neuvádí:
"Dnes ráno jsme hodili přes palubu 50 otroků. "
10. května ani jiný den.
Takové věci se nezapisují.
Uvádí se tu změna váhy nákladu, to ano.
Snížili váhu v librách, jak je vidět, ale to je vše.
Jednoduché, ale příšerné počty.
Nu, pro vás možná.
Já bych potřeboval brko, pergamen a lepší představivost.
A o jakou váhu by se podle vás v tom zápise mohlo jednat, pane?
Snad o stěžeň a plachty?
Dejte nám... my... svobodný.
Dejte... nám...
svobodný.
Dejte nám svobodný.
Dejte... nám... svobodný.
Vaše Ctihodnosti, prosím poučte obžalovaného,
aby nepřerušoval řízení podobnými výlevy.
Dejte nám svobodný!
Máme-li zachovat alespoň zdání pořádku v soudní síni...
Dejte nám svobodný!
Nemůže dál vykřikovat "Dejte nám svobodný"...
Dejte nám svobodný!
..když vyslýchám tohoto svědka!
DEJTE NÁM SVOBODNÝ!
Nemusíš předstírat, že tě to zajímá.
Nikdo se nedívá, jen já.
Já nepředstírám. Začínám tomu rozumět.
Jejich lidi vytrpěli víc než naši.
Jejich životy byly plné utrpení.
Pak se narodil on a všechno se změnilo.